Pappa?
Helvete!
- De sa att Qassem hade dödat dig. - Leo? Vad fan är det som pågår?
- Jag tror att jag vet. - Jag förstår inte.
- Din far fejkade sin avrättning. - Ja, han lurade oss. Hela vägen.
Din far är en terrorist.
Han jobbar för en man som vill döda tusentals människor.
- De ljuder för dig, Ester. - Jag har inte ljugit för dig, Ester.
Jag är ju här. Varför skulle Qassem vilja döda mig?
- Gå med Qassem. Jag kommer efter. - Ester.
Du ljög! Du sa att han var död! Varför sa du det?
Han tar ut dig, så du inte ser oss bli dödade.
Jag ska inte skada dem. Jag lovar.
Gå. Gå med Qassem till bilen. Gå nu.
- Bra jobbat. - Du håller ju dina löften, va?
Ta henne till bilen.
- Ni försvinner inte. - Dalton hade rätt angående dig.
- Ni underskattade henne, inte jag. - Så du lät döda henne?
Vi tog Bin Laden, vi tar al-Zuhari, din skithög.
Era jävlar!
Ni räknar varje död i er tjänst men struntar i antalet av era offer.
Ni bryr er inte. De är oviktiga.
Al-Zuhari är död sen sex månader.
Han dog i ett israeliskt luftangrepp i Syrien.
Överlämna dem till Ulyanov. Han gör sig av med dem.
Kan den här dagen bli sämre?
- Ska Ulyanov döda dem genast? - Jag vet inte.
De har nog inte sån tur.
Varför kan vi inte döda dem själva?
Kamali gjorde upp med ryssen. Han vill göra det själv.
- Lever du? - Ja.
- Helvete! - Skär loss mig!
Ducka, ducka, ducka!
Jag har en idé.
Jösses, Mike!
Jag behöver bilen mer än du.
Vi ses, era jävlar!
In med dig!
- Trevligt att du dök upp. - Vi måste ta en levande.
- Stanna biljäveln nu! - Säg "snälla".
Snälla, stanna biljäveln!
- Mike! - Skit! Ja, jag ser.
Vägarbete!
- Det där går inte. - Jag gör det!
- Helvete! - Jag sa att det inte går.
- Jag räddade oss! - Vi är upp och ner!
- Vi har en levande där! - En levande?
Håll käft. Vi tar honom.
Kom hit, din jävel.
I Allah den nådiges namn, har ni erbjudit er till Allah och hans sak.
Rättvisa, rätten att försvara oss mot imperialistiska förtryckare.
De kom aldrig fram till Ulyanov.
Sektion 20 är kvar där ute. Vi måste agera nu.
Nog! Nog!
- Vi har inte tid. - Gör dem redo. Kom igen!
Det skedde ett israeliskt angrepp på ett syriskt mål i maj.
Sen dess har ingen sett al-Zuhari utöver i videon vi fann i Bukarest.
Den kunde ha spelats in tidigare och lagts ut av Kamali.
Var fan blev det fel?
Kamali sköt Baxter, lät döda Dalton.
Martinez är på sjukhus på grund av honom.
Han utnyttjade oss för att få viruset och överlämnade oss till Ulyanov.
Så säg det.
- Hur fan hamnade vi här? - Vi gick alla på det.
- Hjälten Kamali som jobbar för CIA. - Håll käft, Michael!
- Ursäkta? - Hur kunde det ske? Säg sanningen.
Sanningen är att Dalton varnade dig men du valde Kamalis sida.
- Är det så du tänker? - Tänk efter, Scott.
- Jag skiter i vad du tänker! - Det räcker!
- Vad fan är det med dig? - Jag sa att det räcker!
Förlåt mig.
Förlåt.
Ni har rätt. Det är mitt fel.
Men Kamali utnyttjade alla. CIA, mig och dig, Scott. Alla.
Så ska vi koncentrera oss på att stoppa honom?
Ni lyckades äntligen ta hit nån levande.
Få nåt ur honom. Oavsett vad som krävs.
Ja, chefen.
- Hur går det med infiltratörerna? - De använder en snabb algoritm.
Tack. Gör det så snabbt som möjligt. Vi behöver identiteterna.
Förlåt mig för det där, Mike.
- Jag var lite... - Lite?
- Okej. Mer än lite. - Jag borde inte ha...
- Nej, det borde du nog inte. - Okej.
- Tänk att tokiga Dalton hade rätt. - Han lurade oss alla.
- Säkert att du är redo för det här? - Nej.
- Du, då? - Nej.
Du och jag gör inte sån här skit. Vad händer då med resten?
Jag är inte rädd att dö!
Du ska inte dö.
- Vad är Kamalis mål? - Din mamma är en hora!
Här är era identiteter på flygbasen.
Varje cell har ett eget mål men alla har samma målsättning.
Inget annat spelar roll.
Vi går in, sprider viruset och går ut.
Soldaterna ska bära döden med sig.
En del av oss kommer inte att få se dagens slut.
Var beredda på den uppoffringen.
I Allahs namn.
SYDÖSTRA BERLIN
- Ser du Ulyanov? - Ja.
Inta position. Jag kommer strax.
- Vad är det? - Det är ingen fara.
- Nej, pappa. Nej. - Det måste göras. Det är ett skydd.
Det går fort. In och ut. Nu är det klart.
Bra, för det gjorde ont.
Vart togs de? Va?
Michael och Damien är inte de du tror. De är inte dina vänner.
- De är fienden. - De räddade mitt liv.
Ester, de tror att de gör rätt.
De tror att de är bra män. Det är de inte.
- De dödar. De är mördare. - Nej, det är de inte.
Piloten som dödade din mor-
- som sköt mot ambulansen som förde henne till sjukhuset-
efter att hon födde dig...
Den piloten trodde också att han var en bra man.
Den här tillhörde din mor. Kvinnan som du aldrig har mött.
Du ska döda dem. Eller hur?
Vi har rätt att leva i en värld där människor som vi-
och de vi älskar är trygga, Ester.
Stanna!
Philip Locke. Sektion 20.
- Varför är ni här? - Kamali underskattade mina män.
Han trodde att de kunde levereras till er. Gör inte samma misstag.
Ni valde fel affärspartner, mr Ulyanov.
Det är inte affärer. Det är personligt.
Era män mördade min son.
Ja. Stackars gamle Viktor.
- Han var på fel plats vid fel tid. - På fel plats? Ni vet inget om det.
- Förlusten av ett barn... - Jo, det gör jag.
Jag hade också en son som mördades.
Han var en oskyldig skolpojke vars misstag var att vara mitt barn.
Inte en kokainsnortande kuk med siktet på sin fars tron.
Var väldigt försiktig.
Visst. Säg vad ni har att säga.
Oavsett om Kamali lyckas eller ej, kommer det att ske en jakt efteråt.
Och lyckas Leo Kamali, så blir världen helt förändrad.
Det kommer ändå finnas såna som jag som letar efter hans medhjälpare.
Hjälp mig nu, så lovar jag att ni inte hamnar på den listan.
Jag ska ge er det ni vill ha. Men ni känner till priset.
Vad fick ni fram? Nå?
Soldaterna ska infekteras innan de reser hem.
- De ska sprida smittan i USA. - Vilka?
Ramstein flygbas. Han säger att de redan är där.
- Namn? Identiteter? - Han hävdar att han inte vet mer.
Martinez är på Ramstein. Hon ska hem.
Vi låter henne veta. Gör er redo.
Jag åker med Julia, hon identifierar infiltratörerna. Följ efter.
- God morgon. - Vänta. Scanna ID-kortet, tack.
- Tack. - Tack.
Ska jag stänga ner basen på grund av ett förhör?
Ja. Stoppa flygningarna och stäng av basen.
Vi har den bästa säkerheten här.
De blir osynliga för systemet. De är redan på plats.
Er säkerhet har redan brustit.
Jag tvivlar på er information, överste Locke. Alla kontrolleras.
Identitet och biometrik. De kan inte vandra in på en amerikansk flygbas.
- Överste Locke. - Kim, Ramstein är Kamalis mål.
Sårade ska infekteras inför hem- resan. Infiltratörer tar in viruset.
Vi är på väg till er nu. Richmond skickar bilder när hon har dem.
Jag har dem, översten.
- Hur många? - 14 hittills, men de är nog fler.
- Brigadgeneral. - Överste.
Det här är vad vi har.
- 14 har ID-kort. De kan vara fler. - Jag tar inga risker.
Stäng ner basen, kapten. Ingen tar sig in eller ut.
- Löjtnant Greg, kom hit. - Vi måste få ut bilderna genast.
Säkerhetsansvarige matar in identiteterna i systemet.
Om två minuter vet alla vilka de är.
Bravo 1 och 2 vid läkarcentret.
- Kan ni scanna ert ID-kort? - Visst.
Ursäkta. Brittiska militären. Vi är väntade.
- Vi ska tala med er befälhavare. - Den här vägen.
- Han är en av dem. En inkräktare! - Backa! Backa!
- Skit! - Utrym området, nu!
- Tomt. - Vi tog tre. Underhållspersonal.
- De tog in nåt i en väska. - Visa mig.
- Det är ett ventilationsfilter. - Hur många system har ni?
- Två. På sjukhuset och i källaren. - Skicka män dit genast!
- Bravo, hörde ni? - Ja uppfattat. Kom.
Ett, två, gå. Gå.
Det här är ett avspärrat område. Har ni ID-kort?
- Sir. - Ett ögonblick.
- Nu! - Ett ögonblick!
Redo att åka hem, soldat?
Det är bara en sak kvar, sen kan du kliva på planet.
- Hallå! - Nåt inför resan.
Hallå! Hallå där! Jag sa...
Få bort det!
Stäng dörren! Stäng dörren! Ingen får gå ut härifrån!
- Visa mig händerna! - Upp med händerna!
Håll tillbaka dem!
Zero, vi ser Kamali. Upprepar, vi har Kamali här.
Sektion 20 är på basen, förbered extrahering.
Jag kommer till dig. Framåt!
Hör ni, det är ett avspärrat område.
Herregud! Scott!
- Vi kom för sent, Scott. - Kamali aktiverade det. Vad gör vi?
- Stäng ner systemet, löjtnant. - Det går inte. Det är spärrat.
- Jag begränsade det till centret. - Bravo, ta er ut därifrån!
Uppfattat.
Kom! Kom!
Ni tre, säkra planet. Vi måste åka nu.
Jag vet. Avdelningen är infekterad.
- Martinez... - Jag mår bra.
Jag vet vad som gäller. Jag bara rapporterar.
- Döda männen som följer efter mig. - Ja, sir.
Möjligt säkerhetsbrott, hangar 5. Kom!
Ducka! Ducka!
De letar efter underhållspersonalen.
- Sektion 20 är överallt. Vi sticker. - Okej.
- Har ni planet? Är viruset ombord? - Självklart.
- Komlänken till hangar 5 är död. - Har ni övervakningskameror?
Okej, backa.
Där. Frys bilden. Förstora.
Skit! Sir! Kamali är här, hangar 5. Två minuter sen.
- Ta med er män dit, löjtnant. - Ja, sir! Ni tre, följ med!
Jag följer med honom.
- Situationsrapport, Bravo. - Vi är fast utanför rehabcentret.
- De är utklädda till militärpolis. - Ta er till hangar 5.
- Kamali är där. - Uppfattat.
Går in i hangar 5.
- Ut! Ut ur bilen! - Okej, okej. Skjut inte!
- Du vill ändå inte följa med oss. - Håll i dig. Vi är på väg!
- Jag ser en omkommen i strid. - Jag ser en död.
Stå still. Håll positionen.
Jag ser rörelse på planet. Är på väg att ta skydd.
Helvete!
Backa! In med er!
Jag ser Kamali. Han är på planet.
Minst fyra infiltratörer till. Jag går in.
- Bravo 3, vänta på förstärkning. - Sir, jag går in.
- Framåt! - Avvakta. Bravo 1 och 2 är på väg.
- Richmond! Kliv inte ombord planet! - Julia!
Bravo 3 borda inte planet.
Var fan är Kamali?
Planbyte! Sprid viruset över staden.
Leo, det finns människor där. Män, kvinnor och barn. Utan motgift.
Offer för kriget, Qassem! Offerlamm.
Bravo 3, det är Zero, hör du mig? Bravo 3, hör du mig?
Det här är Bravo 1 och 2. Vi ser målet. Upprepar, vi ser målet.
Bravo 3, det är Zero. Hör du mig?
Kom in, Julia!
Kamali är här. På planet. De ska sprida viruset över Berlin.
- Planet får inte lyfta. - Ge oss lite tid.
- Jag har en soldat ombord planet! - Ni hörde henne.
Lyfter de, så sprider de smittan över ett befolkat område.
Bravo 1 och 2, hörde ni det? Förhindra att planet lyfter.
Uppfattat. Nu hämtar vi vår tjej.
- Lås missiler på målet. - PAC bärraket online.
- Här borta! - Kör nära. Styr stadigt.
Stäng rampen! Stäng rampen!
- Den stängs inte! - Ta fart och lyft. Hör du mig?
Team 2, ta er till bana tre nu!
- Är de era? - Nej.
Bravo, fiender närmar sig bakifrån.
- Skit! Helvete! - Skit! Skit!
Jag har dem! Dra åt helvete!
- Byter magasin! - Stick!
Sergeant!
- Fick du den? - Vi fick den!
- Ja! - Snyggt, Michael, snyggt!
Missilerna är armerade och redo, sir.
Får vi inte Kamali av planet, så kanske man aldrig finner botemedlet.
750 personer är bättre än 750 000.
- En avklarad! - Nu hämtar vi vår tjej!
Åh, skit!
- Ta henne, Mike! - Julia? Richmond?
- Richmond! Julia! Är du oskadd? - Ja.
- På mitt kommando. - Vänta.
- Kamali är ombord! - De ska skjuta ner planet.
- Det finns ett botemedel! - Tiden är ute.
Vi måste komma av planet.
- Var redo. - Kan ni vänta?
In i jeepen!
- Hjulen har lyft. Eld! - Bravo, inkommande missil.
Håll i er! Jag ska göra nåt jävligt dumt!
Kom igen, Scott!
Fem, fyra, tre, två, ett.
Bekräftad träff. Målet förstört.
- Skit! Kamali! - Det är en bränd terrorist.
- Botemedlet. - Åh, helvete!
- Ingen Kamali. Vi har Richmond. - Uppfattat.
- Ni fattade rätt beslut. - Hoppas att ni har rätt.
Hej, hur står det till?
Nej, nej, nej. Allt är bra.
Jag ville bara säga hej.
- Gäller vårt avtal fortfarande? - Kamali är död.
Är ni säker?
- Han ringde mig nyss. - Han var inte på planet.
Vill ni fortfarande ha honom? Centraltorget om en halvtimme.
Snart dyker Ulyanov upp på andra sidan torget.
Han är med Kamali och det sista av viruset.
- Vi ska byta. - Vad ska vi byta mot?
Oss, va? Vi är det enda han vill ha.
Väntade ni till nu att berätta det? Så bekvämt.
- Skulle ni vara här annars? - Ska vi utföra ett offentligt utbyte?
- Och om han sprider viruset? - Vi spelar enligt Ulyanovs regler.
- Vi lyckades nyligen undfly honom. - Bara Kamali vet var antiviruset är.
Utan ett botemedel dör Martinez och alla på basen.
Kan vi inte begränsa det, kan fler dö.
Den skiten fungerar kanske på honom, inte på mig.
Vad fungerar på dig?
En känsla av ansvar? Att bry sig om nåt annat än dig själv?
Pirogova håller er under uppsikt.
- Är det allt? - Ulyanov och Kamali kan sticka.
Jag beordrar er inte att göra det här.
- Ge mig fem minuter. - Sergeant.
Du kan inte gå dit beväpnad, Michael.
- Hallå? - Jag heter Damien Scott...
och...
Jag måste berätta nåt för dig.
- Varför stannar vi? - Affärer. Kliv ur bilen.
- Vad är det, pappa? - Ester, allt är ordnar sig.
- Kliv ut ur bilen! - Allt ordnar sig.
- Oroa dig inte! - Pappa! Gå inte!
Inte min dotter! Inte min dotter, Arkady!
- Skada inte min dotter, Arkady. - Du skulle ge mig Viktors mördare.
Tror du att de överlämnar sig till dig?
Två soldater för Leo Kamali och viruset? Varför inte?
- Locke. - Skicka hit honom. Med viruset.
Visst.
Du ska korsa torget eller så dödar jag henne.
- Telefonsamtalet? - Jag berättar sen.
- Jag måste gå nu. - Du byts mot Michael och Damien.
- Jag skulle inte skada dem. - Men han gör det.
Men du är trygg.
- Gå! - Kom ihåg att din mor älskar dig.
Och jag också.
- Gå nu! - Jag går.
- Klarar Pirogova ett sånt skott? - Jag hoppas fan det.
- Ni två... - Ja. En engångsgrej.
- Hon är tokig, t. o. m. för mig. - Det är en öppen kanal, grabbar.
Förlåt.
Och Richmond?
- Fortfarande öppen kanal. - Visst, förlåt.
- Två mot viruset, Mikey. - Visst.
- Kolla väskan. - Den är tom. Inget visrus.
- Han har det i handen. - Det blir inget avtal!
Gå, Kamali!
- Avvakta. - Det blir inget byte!
- Det blir inget avtal! - För dem hit.
- Kamali, gå! Gå nu! - Det blir inget byte!
Bravo 3, skjut!
Jag ska döda henne nu!
Tack.
- Pappa! Pappa! - Kom hit! Kom hit! Nej! Nej"
- Du kan inte gå dit. - Ser du hans hand?
- Det är smittkoppor. - Snälla pappa!
Ett biologiskt vapen. Du kan inte gå dit.
Gör det inte här, Kamali.
- Jag har inget annat val. - Gör det inte, Kamali!
- Och hon? - Jag får aldrig se henne igen.
Ni kedjar fast mig i nåt hål som Guantanamo. Er sorts rättvisa.
Snälla pappa, ge upp!
- Ta skottet. - Vi har inte botemedlet.
Vad är din sorts rättvisa, då? Va?
Ska du sprida smittan bland oskyldiga? Är det rättvisa?
Oskyldiga dör alltid.
Och din dotter, Kamali, din egen jävla dotter, då?
Se på hennes ansikte. Se på henne.
- Nej. - Jag rättfärdigar mig inte för er.
Ni kanske förstår och vart hamnar ni då?
- Döda honom. - Pappa!
Var är botemedlet? Var är botemedlet?
- Vad har du gjort? - Bara för de rättfärdiga.
- Ge honom botemedlet. För mig. - Var finns det?
Ska du ge dem nåt, så gör det. För mig.
- Gör det, så blir allt bra. - Kom igen, Kamali.
- Gör det för henne. - Ge dem det bara, snälla.
För min skull. Du kan dö som en god man. Okej?
Berätta. Säg var det finns.
Kamali, hon är allt du har. Det sa du själv, gör det för henne.
Se så, berätta för dem.
- Det är halsbandet, Scott. - Ge mig det, raring. Ge mig det.
Du gjorde det. Du berättade för dem. Allt ordnar sig nu.
- Ta det till labbet. - Okej.
Pappa, pappa, pappa.
Vakna, pappa! Pappa! Pappa!
- Du fick honom. - Ja. Jag kommer att sova bättre nu.
Hämnd är befriande. Du borde prova det, Philip.
Du har ett bra team. Hör av dig om ni behöver hjälp. Jag är färdig med FSB.
Tack, Nina. Din far var en stor man. Han skulle ha varit stolt.
- Hej. - Locke söker dig.
- Vi ses. - Visst.
Ursäkta.
Vad gör du i kväll?
- Han är ledig från kl. åtta. - Bra. Jag ringer dig.
- Fan, hon är läskig. - Du har ingen aning.
Ta med dig vodka och ett vapen.
- Pojkar. - Chefen.
Labbet hörde av sig. Antiviruset fanns i smycket.
Martinez och de andra klarar sig.
- Så ni gjorde ett bra jobb. - Tack.
Spara medaljerna. Vi tar löneförhöjning.
Jaså? Det är väl det sista ni behöver?
Jag går igenom pappersarbetet efter Beirut.
Finns det nåt ni vill hävda er rätt till eller lämna in?
- Allt finns där. - Jag lämnar den med er.
- Skit! - Hur fan kom han fram till det?
- Visst är det imponerande? - Helvete.
- Jag gav en till en tjej. - Var då?
I Beirut, då.
Den enda av oss som får en diamant för 250 000 är en ukrainsk dansare.
- Förlåt, det är inte roligt. - Nej.
- Nej, men det är ditt problem. - Tack.
- Dansare. - Jävla rövhål.
- Vill du ha ölen nu? Va? - Ja, det vill jag.
- Smittar hon? - Nej, du är säker.
- Stick härifrån! - Jag ville bara kolla.
Skippar du stören du har i röven, skulle jag ta dig på mer allvar.
Men den hör hemma där, va?
- Jag tar det som en komplimang. - Det var det.
Ni hade det rätt jobbigt.
- Och de på tåget? - Vi kom för sent.
- Vi hade det lätt här. - Ja, det hade ni.
- Du låter mer och mer som Locke. - Jag tar det som en komplimang till.
Det var det inte.
Jag hade mina tvivel angående Sektion 20 och hur ni jobbar.
Men efter att ha varit här, så förstår jag mer.
Nån måste göra det och jag kan inte tänka mig nån bättre.
- Det här livet ligger i ditt blod. - Ja.
Och vi vann. Det måste man vara glad för.
Vann. Vann.
Vinner vi?
Det känns som om jag vinner just nu.
- Och samtalet? - Ja. Samtalet.
- Jag är pappa, Mikey. - Menar du allvar?
- Oj. Pojke eller flicka? - Pojke. Han heter Finn.
- Hur gammal är han? - Han är 15 år.
- Hur känns det? - Det känns bra.
Jag är skitskraj.
Ska du träffa honom?
- Ja. - Ja.
Jag vill det.
Vi borde ha behållit diamanterna!
- Jag har en unge. - Ja. De är dyra.
Han vill nog ha en snabb bil. Läkarvård, tandvård...
- Jag tänkte inte på det. - Tjejer, om han är din son.
Diamanterna räcker inte till för det.
Jag får be Locke om löneförhöjning.
- Betyder det att du stannar? - Jag är inte lika bra på nåt annat.
Du är inte så bra på det här.